Viermii sârmă
![Viermii sârmă Viermii sârmă](/Admin/Public/GetImage.ashx?Width=1300&Crop=1&BackgroundColor=&DoNotUpscale=True&FillCanvas=False&Image=/Files/Images/images daunatori - editate/Agriotes spp..jpg&Format=webp&Quality=90)
- Denumire stiintifica Agriotes spp.
În ţara noastră viermii sârmă sunt semnalaţi în toate zonele, găsind condiţii optime mai ales în soluri umede şi grele (podzoluri, lăcovişti, luncile râurilor, lunca Dunării), în biotopurile mai umede sau mai bogate în precipitaţii.
Adulţii prezintă corpul alungit, îngustat posterior, de culoare brună-roşcată până la brună-negricioasă, de 7-11 mm lungime. Larva este denumită popular „vierme sârmă”, şi are corpul alungit şi subţire, care la completa dezvoltare este de 18-25 mm, de culoare variabilă, de la galben pal până la galbenă-brunie, cu tegumentul puternic chitinizat.
Dezvoltarea populației
Dezvoltă o generaţie la 4-5 ani şi iernează în sol ca larvă de diferite vârste şi ca adult.
Adulţii apar primăvara, când temperatura ajunge, în jur de 15°C (în a doua jumătate a lunii aprilie-mai), hrănindu-se cu nectar şi polen, nu sunt dăunători. În funcţie de condiţiile pedoclimatice şi de regimul trofic, ciclul biologic normal de 2-5 ani, poate fi prelungit sau scurtat.
Atac și simptome
Perioada pagubelor produse de viermii sârmă coincide cu cea a răsăritului sau a primelor faze de dezvoltare a plantelor şi atacul este cu atât mai grav cu cât planta traversează o perioadă critică în momentul reluării activităţii.
Larvele sunt polifage, şi extrem de vătămătoare, hrănindu-se cu părţile subterane ale plantelor, preferând cerealele, plantele care alcătuiesc pajiştile, tuberculiferele şi rădăcinoasele. Dintre cereale, porumbul este cel mai atacat de viermii sârmă, îndeosebi în perioada răsăririi plantelor şi în primele faze de vegetaţie, când larvele atacă boabele pe cale de germinare sau rădăcinile abia formate.
Dacă se smulge din pământ planta atacata, se constată că tulpina subterana sau imediat deasupra solului. PED-ul de 3-5 exemplare/m2. Zona de dăunare in Romania: C; N-V; N-E. Pierderile de productie sunt foarte variabile si pot fi cuprinse intre 2 si 20 %.
Cultura atacată prezintă goluri mari la răsărire. Plantele atacate prezintă frunzele îngălbenite (fază incipientă), apoi se usucă la vârf şi în final se usucă.
Combatere
Pentru prevenirea atacului viermilor sârmă, cele mai importante sunt măsurile profilactice, care determină scăderea populaţiilor acestor dăunători: arătura de vară şi toamnă, imediat după recoltarea culturilor contribuie la reducerea populaţiilor de viermi sârmă; cultivarea de plante mai puţin atacate de viermii sârmă: mazăre, fasole, linte, bob, rapiţă, muştar, coriandru, inul; aplicarea de îngrăşăminte minerale care au acţiune nocivă asupra larvelor; drenarea terenurilor cu exces de umiditate şi amendarea cu calciu a solurilor acide, aplicarea de tratamente chimice la sol înainte de plantare, cu încorporare uşoară în sol sau după plantare, pe rând, cu uşoară încorporare; se aplica tratamente la sămânţă.
![](/Admin/Public/GetImage.ashx?Width=1300&Height=650&Crop=1&DoNotUpscale=True&FillCanvas=False&Image=%2fFiles%2fImages%2fviermii+sarma.png&&AlternativeImage=/Images/missing_image.jpg)